- I tidligere afsnit ... - Udyret kommer fra Fillory!
Udyret vil have kontrol over Fillory og alle døre dertil.
Jeg husker ikke, at jeg har gjort det, de siger.
Havde du blackout, da vi mødtes?
Vi skal kunne forlade os på noget, der er større end os selv.
Hvad var det? Jeg har aldrig oplevet sådan en energi.
Du er den samme stædige lille Jane Chatwin.
Eliza er død.
Hun er den eneste, der kan give mig svar!
Der er ingen svar, for vi har ingen anelse om, hvad der vil ske.
Kære Q. Jeg behøver ikke fortælle dig, hvor vred jeg er på dig.
Det forstod du sikkert, da jeg satte dig på plads.
Jeg forstår ikke, hvordan vi kunne blive uvenner.
Men jeg er ked af det, jeg gjorde. Jeg ville ikke gøre dig fortræd.
Jeg skrev det ned. Jeg skaffede hjælp.
Man skal ikke sige, at den anden også begik fejl -
- men det gjorde du, og det ødelagde det for os.
Jeg hader dig for det, for jeg savner os, Q.
Jeg arbejder på at tilgive dig. Jules.
Jeg fik dit brev, J. Vi er åbenbart begge to vrede.
Men jeg er glad for, du har det fint. Pas godt på dig selv.
JEG SIGER OGSÅ UNDSKYLD. - Q.
- Alt er ikke sort-hvidt, Julia. - Jeg tænkte ikke på andet derinde.
Og det er det eneste, jeg tænker på nu.
Der er et belejligt begreb, som hedder "bodshandling".
Såsom 50 magiske piskeslag?
Kan du huske den besværgelse, du kom ind i din vens hjerne med?
Sådan noget kan være til gavn i stedet for til skade.
- Hvis du har mod på at slide ... - Det har jeg ikke.
Fint nok.
- Q? Kan du ikke sove? - Jeg ...
Eliza gav mig åbenbart svaret, og jeg mistede det.
"Fillory & Further: Sjette bog." Den var vigtig, men den forsvandt.
- Har du ledt efter den? - Ja, selvfølgelig. Overalt.
Fillory afgør altid, hvornår familien Chatwin skal løslades -
- og hvornår de skal smides ud.
- Glød og Skygge ... - Tvillingeguderne i Fillory.
- De bliver onde og fjerner alt. - Ja, i bund og grund.
De har deres grunde. Men sådan gik det med manuskriptet.
- Jeg fortjente det åbenbart ikke. - Det har ikke noget med dig at gøre.
Nej. I bøgerne ...
Hvad gør man, når man mister noget?
- Har du haft den hele tiden? - Jeg ved ikke, hvad du ævler om.
Sjette bog! Du sagde, du ikke var indblandet.
Jeg sagde jo, det ikke var mig. Kan du fjerne den tingest?
Okay, jeg tog den!
Jeg kedede mig, og den lå der.
- Men nu er den væk. - Hvad mener du?
Jeg læste den, spildte øl på den og smed den i skraldespanden.
- Så hentede jeg en ny øl. - Det er da helt utroligt!
- Du har læst den. Husker du den? - Nogenlunde.
Det er vigtigt. Du er nødt til ...
Jeg er nødt til at give dig bank, hvis du giver mig ordrer.
Udyret vil dræbe os begge to. Hvorfor kan vi ikke holde sammen?
Du kan umuligt foretrække at være et svin frem for at overleve.
Hvad skrev Plover i bogen? Kom nu.
Det var ikke, hvad han nu hedder, der skrev den.
Plover. Christopher Plover.
- Det var pigen. Jane Chatwin. - Der skrev bogen? Det var satans!
De andre bøger var forkerte, og hun ville forklare en del ting.
Hvordan forkerte?
Den sommer, da moderen døde, og de spiste teboller hos Plover ...
Nå ja ...
Jane og Martin åbnede skabet og havnede i Fillory.
Nej, Martin kom ikke med. Fillory glemte ham hele tiden.
Glemte ham?
Han troede, at Fillory ikke ville have ham, men Jane beroligede ham.
Hun ville finde en måde for Martin at besøge Fillory på. Der var væsner.
Spørgevæsner. Hvis man fanger et, så får man et ønske.
- Der er en hund, en kanin ... - Hold op!
Jeg bliver mindre cool for hvert ord, du siger.
Hun havde vel sin fortryllede bue med sig for at fange en?
Ja, netop.
Stands, eller jeg skyder!
- Hej, menneskebarn. - Det var en hund.
Jeg skal bruge en nøgle til døren til Fillory. Du er fanget, hund.
Nej, vent. Det var ikke en hund. Det var en gris.
Glød og Skygge har bestemt, at du skal opfylde mit ønske.
- Nej, vent. Hvad var det nu? - For pokker da!
- Goddag, menneskebarn. - Du er fanget. Opfyld mit ønske.
- Virkede det? - Som De ønsker.
Er knappen nøglen?
- Det giver mening. - Gør det?
Martin vil finde en forsvunden knap hos Plover.
Der er mange teorier på nettet, for der står kun, at knappen er magisk.
Den er ikke specifikt beskrevet. Det er stort, det her!
- Hvorfor er det stort? - Den er måske stadig i Plovers hus.
Martin fandt den aldrig. Vi ...
- En billet direkte til Udyret? - Hellere det end at han kommer her.
Det stod i et manuskript, som du nok er den eneste, der har læst.
Der er en chance for, at knappen stadig er der.
Jeg tager dertil. Og du burde tage med, Penny.
- Jeg tager også med. - Okay.
Hvordan kommer vi hurtigst til England? Penny, kan du ..?
Idiot!
- Jeg pakker. - Der er nok et direkte fly.
Hvorhen?
- Smut, Ronald. - Raymond.
Raymond ... Fortsat god dag.
- Du hygger dig vist. - Jeg kunne godt bruge en til.
- Hvor skal I flyve hen? - Til England.
Så behøver I ikke tage et fly.
Margo og jeg har lavet en dør til vores favoritpub.
Jeg viser jer den, hvis jeg må tage med. Margo er på Ibiza.
Ronald er dårlig til at sutte den af. Han har problemer med kæben.
Jeg keder mig.
- Du aner ikke, hvad ... - Det finder jeg ud af.
Hvordan går det i dag, Kira? Jeg har taget en ven med.
Jeg har arbejdet på det der, vi talte om. Julia skal hjælpe til.
- Gider du at lukke døren? - Ja.
Tænk på et sted, som du elsker, Kira.
Vi skal sammen skabe det sted i din hjerne.
Hun kan vel godt høre os, ikke?
Julia vil møde dig der. Hun har erfaring med mentalprojektion.
Det er ikke min specialitet ...
Hvis noget går galt, så hjælper jeg dig tilbage.
Richard? Kira? Hallo?
Richard! Jeg sidder fast! Få mig ud herfra!
Der er nogen, der har set "Kill Bill".
Kira, hvis du ikke vil have mig her, så lad mig gå.
Jeg ved ting, som Uma ikke vidste!
Jeg må blive immun over for ild, så jeg kan komme ud herfra.
- Er du Richards ven? - Hvad skulle det til for?
- Jeg ville se, hvad du duede til. - Hvad er det med magikere og prøver?
Her, du skal have en pen.
- Har Richard sagt, hvem jeg er? - Kun at du er kløgtig.
- Jeg forstår knap nok det her. - Kan du se, at det ikke virker?
Der var et svar, men jeg fandt det ikke, før min krop svigtede mig.
- Hvor længe har du ..? - Et år. Men jeg har stadig den her.
- Jeg satte mig ned og tænkte videre. - Har du løst det i tankerne?
Jeg taler, du skriver. Og husk så bagefter, hvad du har skrevet.
Ja, selvfølgelig. Bare fyr løs.
Man begynder helt enkelt. Fundamentet fra Popper 45.
Godset har tilhørt familien Plover i fem generationer.
Christopher Plover var en respekteret forfatter, der søgte inspiration -
- da Jane, Martin og Rupert Chatwin flyttede ind i huset ved siden af.
- Ikke rigtig ... - Undskyld?
- Havde De et spørgsmål deromme? - Nej, snarere en ændring.
Børnene kom derhen først, Jane og Martin. Men så blev Rupert skadet.
Så vi har en ekspert iblandt os.
Og Plovers tidligere værk. Alt blev afvist.
Det var ikke lige så dybt som "Fillory & Further".
Bliv i nærheden. Jeg kan ikke klare det uden Dem.
Her er billeder af familien Plover.
Plovers søster, Prudence, passede ham frem til hans død i 1952.
Bliv i gruppen. Ikke alle værelser er åbne for offentligheden.
Prudence sagde, Christopher forstod sig på børn på grund af opvæksten.
Han hjalp familier i området -
- og betalte skolegangen for husholderskens børn.
Han skrev ikke kun for børnene, men tog sig af dem efter moderens død.
Jane siges at være gået gennem et skab her for at komme til Fillory.
Følg mig til skriveværelset.
Det var her, Fillory opstod.
Her fortalte Plover historier for Jane og Martin.
Som Plover skrev, er der intet, der kan erstatte -
- en barndom fyldt med eventyr, varme og kærlighed.
Du vil aldrig blive en mand.
Nu finder vi knappen og smutter.
Skal vi fortsætte, forbryderspirer?
Det var her, han skrev dem.
Det her skrivebord reddede mit liv.
Jeg kunne lide bøgerne. Julia og jeg legede Jane og Martin.
Jeg var 16, første gang jeg blev indlagt.
- Jeg kunne ikke komme ud af sengen. - Det vidste jeg ikke.
Min hjerne klapper sammen indimellem.
Far gav mig bøgerne. Da jeg læste dem, følte jeg mig nok som mig selv -
- til at prøve at tage mig sammen.
Har du det stadig sådan? Som om hjernen klapper sammen?
Det føles, som om den ikke helt er repareret -
- men den fungerer bedre på sin egen sære måde.
Slår du op med mig, hvis jeg siger, at jeg aldrig har været lykkeligere?
Drop lige kærestesnakken og se her.
Kedeligt, kedeligt ... Helt sikkert kedeligt.
Kan det her være noget?
Et brev fra søsteren, Prudence, til deres advokat.
Plover døde af et hjerteanfald i 1952.
Men det her handler om, at han er forsvundet, ikke død.
Hun vil have udfærdiget en dødsattest.
- De løj sgu! - Hvorfor det?
Rygter om Plover. Forsvundne børn, der kendte Plover.
Folk snakkede, og de forsvundne børn blev forbundet med ham.
Det er vel mere indviklet end som så? Fordi ...
- Fillory findes virkelig. - Ja.
Plover var bestyrtet over, at Chatwin-børnene var forsvundet.
- Han vidste, hvor de var. - Det kan jeg lide.
Bøgerne var allerede berømte. Det var lettere at sige, at han døde.
Hvad blev der så af ham?
Jeg har en teori. McCabe. Livingston. Ali. Popper.
- Du godeste ... - Han studerede magi.
Det står ikke på nettet. Og se her ...
- Kaminsky. Umar. Aurora. - Dem har jeg aldrig hørt om.
Du er ikke en rejsende. Det er grundkurset.
- Var Plover rejsende? - Måske. Men det er livsfarligt.
- Det er utroligt. Tænk, hvis ... - Eller ...
Plover er en idiot, ligesom dig, og vil til Fillory, ligesom dig.
Så han prøver en besværgelse og ryger i luften.
Eller også virkede den.
Fantastisk. Skål for idioter.
Vil du have noget? Det bliver aldrig tomt.
Hjælp os ...
- Alice ... - Hørte du det?
Hvad laver I? I har udløst alarmen. Forsvind herfra!
Er det noget, penge kan klare?
- I hører ikke efter! - Er du vred eller bange?
- I må ikke være her. - Hvad skete der med Plover?
- Jeg aner ikke, hvad du taler om. - Jo, du gør.
Han er så panikslagen, at jeg ikke forstår hans tanker.
Nu må det være nok.
- Jeg er en ond skurk. Spyt så ud. - Okay, men så skal vi gå.
- Hvad skete der med Plover? - Han fiflede med uhyggelige ting.
- Der er en bog i skriveværelset. - Vi fandt den.
Prudence ønskede ikke, at nogen skulle vide, hvad hendes bror ...
- Åh nej ... - Hvor blev de af?
Godt så. Nu smutter vi.
Er alle enige? Ja ...
Pis, pis, pis!
Penny!
- Alice og Eliot. - Åh, for helvede!
To ...
- Hvor fandt Richard dig? Brakebills? - Afvænningscenter.
- Jaså? - Ja.
Jeg har ikke fået en uddannelse.
- Du lyder bitter. - Er det så tydeligt?
- Jeg er heller ikke uddannet. - Lad nu være ...
Jeg gik på MIT, men jeg har ikke studeret magi.
- Men det her er genialt. - Magi er som videnskab.
Det er svært at klare alene, men ikke umuligt, hvis man har anlæg for det.
Nogle gange tvivler jeg på, om jeg har anlæg for det.
Tænk, hvis det er et partytrick, der ikke fører nogen steder hen?
Og hvad så?
Ved du, hvad jeg tænker på herinde?
En dag i den her park sammen med min kæreste.
Vi sad i regnen og kastede en besværgelse igen og igen.
Vi lavede en regnbue, der varede i ti sekunder.
- Det lyder skønt. - Det var det.
Den bedste dag i mit liv.
Hvad er din?
Her. Mens du og Richard giver mig kraft, kan du vise mig det.
Jeg var ti, med min ven, Quentin.
Ingen forstyrrede os her. Det var, som om vi var usynlige.
- Vi læste "Fillory" i flere timer. - Jeg elsker de bøger.
Vi lavede det her kort, fordi vi ville rejse dertil.
Vi legede, men det føltes virkeligt.
Se det her. Prøv at opnå det.
Det er sådan, du skal være dig selv.
Nu må vi tilbage til parken og blive færdige med det her.
Alice!
Eliot! Alice!
Slap af. De kan tage vare på sig selv.
- Hvad i alverden var det? - Det her hus er hjemsøgt.
Kom ind. Kom nu.
Okay ...
Hallo? Er der nogen ... eller noget?
Vi har forstået, at der findes spøgelser her!
Taget. Du er den.
Hvad skete der?
Taget. Du er den.
- Skal vi bare gå med på den? - Har vi andre muligheder?
Okay, det her er lidt for kinky, selv til min smag.
Vil I have forfriskninger?
Ja, det lyder dejligt.
Tak.
Vi må fjerne dem her. Kan du stadig huske Popper 29?
Ingen magi her! Opfør jer ordentligt. Ellers bliver I ført til Tavsheden.
- Det skal vi nok. Ikke også, Eliot? - Jo. Du bestemmer, tøs.
Hun kommer.
Hold op med det der!
Min bror er for blød.
Han tager sig af jer, skønt han har brug for arbejdsro.
Han har ingen anelse om, hvor uartige I faktisk er.
Drik nu jeres te.
Drik den!
Nej, jeg er herovre!
Gudfader! Det er Christopher Plover.
- Måske har her set sådan ud før. - Ja, en tidsforskydning.
- Det lyder naturligt for dig. - Sunderland taler om det.
I hjemsøgte huse kører der spøgelsesfilm fra fortiden i sløjfe.
Man ser det, som det var engang.
- Det vidste jeg ikke. - Nej, du er jo en idiot.
- Det er hende ... - En lille tøs i baskerhue.
Vent, Jane!
- Det er Jane og Martin i bøgerne. - Nørdorgasme.
Plover lod dem bo her, og de legede med husholderskens børn.
Martin var syg den sommer.
Skynd dig, Martin!
Vent på mig, Janey! Jeg vil med.
Hvorfor må jeg ikke tage med?
Glød, Skygge. Hvorfor lukker I mig ikke ind mere?
Jeg prøver at opføre mig pænt.
Martin! Er alt i orden?
- Hvor er Jane? - I Fillory.
- Hvad er der galt med mig? - Ingenting.
Men visse ting er bare ikke retfærdige.
Lad os drikke te. Os, der er tilbage, må holde sammen.
Hun kommer! Vi må gemme os.
Quentin?
Nu skrider jeg altså.
Har jeg ikke sagt til jer børn, at I ikke skal forstyrre mr. Plover?
- Fedt ... - Tal ikke i Tavsheden.
- Hvem tror De, jeg er? Jeg ... - Uforskammet. Det er, hvad du er.
Jeg har jo sagt til dig, at jeg syr kæften sammen på dig.
Alice ...
Hey ... vi må skynde os. Mrs. Danvers kan komme tilbage.
- Åh gud. Ved du, hvad det her er? - Et lidt underligt rædselskabinet?
Plovers søster gjorde det her. Hun bandt og dopede børnene.
Spøgelsespigen ved måske, hvor knappen er.
Beatrix ..? Hej.
- Jeg har ondt i maven. - Det er helt i orden, Beatrix.
- Hvordan kan vi hjælpe hende? - Det kan vi ikke.
- Vi ved da, hvordan hun døde. - Åh gud ...
Bare rolig. Det er forbi. Det har det været længe.
Nej, hun genoplever det hele tiden. Vi må hjælpe dem.
Kom nu.
- Det er ikke det samme. - Det ved jeg. Jeg er ked af det.
Her, tag en til. Vi spiser, til vi mister appetitten.
Måske skulle man arbejde lidt? Det ville være rart.
Tror du ikke det?
Nu er jeg tilbage! Jeg har været i Fillory.
Jeg har det med, som du bad om, Martin.
Vi er snart tilbage. Hun sviner gulvet til.
- Du niver mig. - Har du den?
- Ja. Vi viser den til mr. Plover. - Nej. Lad være. For min skyld.
Knappen er nøglen.
Jeg ved, du er her, og at du udspionerer os.
Kom ud, George.
Tag den her. Det er en leg, George. Hvor godt kan du gemme knappen?
- Godt. Jeg vil ikke glemme det. - Det ved jeg.
- Må jeg give dig et råd til gengæld? - Ja.
Glem den skole. Verden hjælper ikke kvikke piger.
Vi skræmmer livet af verden.
Hvis verden kaster sig over dig, skal du tage det som en kompliment.
- Jeg kan komme tilbage. - Det var det her, der var vigtigt.
Jeg ved det godt, men du har sikkert mere ...
- Du må hjælpe mig med en ting til. - Ja, selvfølgelig.
Slå mig ihjel.
- Det er jo vanvid. - Jeg har fået lov til at dø.
- Det kan jeg ikke. - Jeg behøver din hjælp.
Du vidste det. Men alligevel ... Det her var ikke, hvad jeg ville.
- Skal vi så udveksle høfligheder? - Jeg vil ikke slå ihjel.
Hvad tror, du bodshandling er? At skænke penge til Afrika?
Tror du virkelig, det fjerner alt, hvad der plager dig?
Hun kan tage fejl. En magiker kan finde en kur i morgen.
- Tænk, hvis jeg havner i helvede. - Du er der allerede, og også hende.
- Hvad vil du have, jeg skal gøre? - Det, der er sværest.
Tak.
Drik ud, Jane. Og spis. Du må være skrupsulten.
Vil du ikke gøre os selskab, Jane?
Hun er træt. Det gør ikke noget.
Begynd du, Martin. Ligesom sidste gang.
Jeg ... ved ikke, om jeg har lyst.
Kan du huske, da jeg tog dig og din søster med i biografen?
- Hun fik en kjole. - Det er vi taknemlige for.
Da jeg var dreng, var der ingen, der tænkte på mig.
Jeg lovede, at det ikke skulle ske for et barn, som jeg holdt af.
Jeg holder af dig, Martin.
Stil dig foran kameraet.
Smil lidt.
Jeg har noget sjovt at fortælle.
Jeg har næsten regnet den ud. Vild magi.
Den er for stærk til mine hænder. Jeg må få mig en ekstra finger.
Men det findes der også en besværgelse til.
Nu må du godt tage tøjet af.
Også bukserne, min ven. Det hele.
Jeg tror, at løsningen på alle vores problemer ligger i Fillory.
- Vi må derhen sammen. - Men ...
Jeg ved, at det kun er for børn, men vi kan nok finde en måde.
Så kan vi være sammen.
Du er en dejlig dreng, Martin.
Vend dig om.
De leger sådan hele tiden. Han gemmer billederne i ordbogen.
Åh nej, den onde dame!
- Din spion! - Jeg har ikke set noget!
Min bror er en god mand. I er over ham hele tiden.
Hold op! Lad ham være!
Til Tavsheden. Det er bedst sådan.
Vi må ind igen.
Jeg prøver at tænke, og jeg er løbet tør for cigaretter.
- Gudskelov! I er okay. - Quentin!
Ja, vi har det fint.
- Hvor er Penny? - Sikkert i Disneyland.
Måske tog han til Fillory. Men hvad gjorde han med Martin?
Hvad taler du om?
Jeg så noget.
Hvem Plover egentlig var. Hvad han gjorde med Martin Chatwin.
Hvad gjorde han?
Åh gud ...
Stakkels dreng. Han ville til Fillory for at slippe for det uhyre -
- som generationer af fjolser som mig har ophøjet til en gud.
Han ...
... lærer magi for at blive stærkere, for at lære at rejse.
- Han ville have ekstra fingre. - Fingre? Som ..?
Udyret kom måske ikke fra Fillory. Han kan være taget dertil -
- via børn, som han fortalte eventyr, når han ikke bedøvede og voldtog dem.
Åh gud ...
Jeg kan stadig blive overrasket! Vi troede, du var stukket af.
Hvor blev du af?
Jeg rejste til et træ for at slippe væk fra Prudences fangehul.
- Du har vist ikke styr på de rejser. - Hold kæft.
Hvad mener du med fangehul?
En kælder, der kaldes Tavsheden. Det er slet ikke psykotisk.
- Beskyttelsesrummet derovre. - Der er husholderskens søn.
Han har knappen i lommen. Kom!
- Så får Prudence bare fat i os. - Ikke godt.
Jeg ved, hvad vi skal gøre. Gå til beskyttelsesrummet om ti minutter.
Hvorfor er I gået fra legeværelset?
- Hvor bliver Quentin af? - Han kommer.
- I skal sidde i Tavsheden. - Hallo! Prudence!
Jeg har hørt et grimt rygte om din bror.
Det gør ikke noget. Der er 48 til, som jeg har gemt i huset.
- Alle skal vide, hvad Plover gjorde. - Nej!
Vi har ti minutter. Nu skal vi grave et lig op.
Det er gjort. Richard og jeg ...
- Er det sådan, det føles? - Skal jeg blive?
- Så de finder dig ved mit lig? - Ikke når du formulerer det sådan.
Farvel, Julia. Nyd livet.
Vi må hellere gå.
Quentin!
- Vi må tilbage. - Kom nu.
- Vi må tilbage. - Og gøre hvad?
Hjælpe børnene. Vi kan da ikke efterlade dem der.
- De var der, før vi blev født. - Fanget!
Det er jo præcis det, som vi burde kunne hjælpe med.
- Man kan rense et hjemsøgt hus. - Ja, men spøgelserne bliver.
- Der er ritualer. - Som kan forhindre hjemsøgelse.
Vi må hjælpe dem. Børnene havde ikke gjort noget forkert.
- Det er så uretfærdigt! - Det siger du ikke?
- Du gør det ikke lettere. - Jo.
Livet er ikke retfærdigt, så hvorfor skulle døden være det?
At tro, at man kan forandre noget, er topmålet af egoisme.
Hvem fanden tror du, du er? Du er bare en arrogant møgfisse.
Hold dog din kæft!
Vix ...
Vi er nødt til at gå.
- Tak, men jeg har det fint. - Nej, du har ej.
Nej, det har jeg ikke. Har du det godt?
Nej.
Jeg har været bange for Udyret længe og urolig for mig selv.
Vi ved, hvem og hvad han er, og hvad han gjorde mod børnene og Martin.
Jeg har lyst til at slå ham ihjel.
Gå ind i det nærmeste bornholmerur og vride halsen om på ham.
Godt ... Lad mig se knappen.
Den ser så almindelig ud.
Nej, jeg kan mærke, at den udstråler noget kraftigt.
Kan I virkelig ikke mærke det?
- Læg den væk. - Tal ikke sådan til mig.
Majakovskij har oplært mig.
Jeg bliver så længe, jeg selv vil.
Jeg sagde, han skulle lade være.
Tekster: Nat Beskos www.sdimedia.com